Rewatching Amelie

Vidět Amélii z Montmartru (2001) od Jean-Pierra Jeuneta ve dvaceti působí jako únik do roztomilé, akordeonem podbarvené pohádky; pustit si ji znovu s reálně odžitými zkušenostmi je spíš jako sledovat případovou studii těžké vyhýbavé vazby. Ten posun v empatii dává dokonalý smysl - je to nevyhnutelné prozření, že její manický altruismus je jen vysoce funkční obranný mechanismus. Jeunet si ze svých…